KEFALLONIA, KREIKKA, 1940
Kauanko tämä korva on ollut kuuro?
Niin kauan kuin muistan.
Hiljaa! Paikallasi kun tohtori tutkii sinua.
Tarvitsen pitkävartisen mullolle sopivan -
ongenkoukun ja vasaran.
Ongenkoukun? Vasaran?
Ongenkoukku ja vasara.
No niin! Pysy paikallasi!
Herne.
Perhomainen, vai mitä?
Hän on varmaan lapsena tunkenut sen korvaansa.
Voi luoja. Kovaäänistä. Kaikki on kovaäänistä.
-Oma ääneni on kova. -Kuulosi on palannut.
-Varsin tyydyttävä operaatio. -Tehtiinkö minulle operaatio?
En tunne ketään muuta jolle olisi tehty operaatio.
Tuntuu kuin pääni olisi täynnä kylmää ja kirkasta lähdevettä.
Puhu järkeviä kun tohtori on ystävällisesti parantanut sinut.
Kaikki nämä vuodet sinun piti olla kuuro.
Nyt ei ole tekosyitä kun pyydän että muistat -
hakea jotain kotimatkalla -
tai kohentamaan tulta ennen kirkkoon lähtöä.
Ehkä nyt kuulet -
kun sanon: "Korjaa tuoli, Stamatis.
"Korjaa vuotava katto, Stamatis."
Eikä minun tarvitse korottaa ääntäni.
Antonio, muistatko saaremme?
Se ei muutu.
Saint Gerasimos -juhlassa -
viemme yhä sairaamme pyhään paikkaan -
ja rukoilemme lievitystä heidän kärsimyksilleen.
Kun Pelagia oli lapsi -
lupasin hänelle että kirjoitan Kefallonian historian.
Mutten vieläkään ole ehtinyt.
Halusin hänen ymmärtävän kuinka niin rauhallinen paikka -
voi pirstoutua maanjäristyksissä ja sodassa.
Halusin hänen ymmärtävän miksi jumalat toisinaan siunaavat meitä -
ja toisinaan suuttuvat ja ravistelevat meitä -
ja täyttävät elämämme tuskalla.
Halusin hänen oppivan luonnon lain:
Meidän ei pidä kysyä miksi haavoituimme -
vaan ainoastaan voiko haavan parantaa.
Puhtaasti psykologinen ilmiö.
Miten selitätte ihmeen?
Voiko Lenin parantaa hulluuden? Voiko Stalin parantaa kärsivät?
Se on selvää. Se on juoni jolla uskonto orjuuttaa ihmiset.
Ei tarvitse huutaa. En ole kuuro.
Haluan taas nähdä kanuunan.
Kyllä!
Tarvitsen niin paljon katukiviä kuin löydätte.
Palaan heti.
Lapset, peittäkää korvanne!
Voi taivas!
Sattuu! Sattuu!
Kuoleeko hän?
Loppujen lopuksi, jonain päivänä, kuten me kaikki.
Käänny.
Hyvät vahvat pakaralihakset.
Kerro niistä.
Lähemmäs, ole hyvä. Katso tarkkaan.
Hae ystäväsikin. Kaikki ovat tervetulleita.
Pakarat.
Maximus, medius, minimus.
Maximus on suoliluun ulkopinta -
etumaisen ja sisemmän pakaralinjan välissä.
Mandras!
-Tohtori? -Hän paranee kyllä.
Kuulin että sinua ammuttiin. Luulin kuolevani.
En ymmärrä mikset voi pysyä erossa ikävyyksistä.
Kiitä onneasi ettei sinulla ole poikaa.
Pojat eivät ikinä aikuistu! Katso nyt minuakin.
Vanhentunut ennen aikojani.
On liian kuuma.
Kalat ovat piilossa kivien välissä -
tai pysyttelevät meren pohjalla viileässä.
Päästä minut alas!
Tietojemme mukaan italialainen sukellusvene -
on torpedoinut kreikkalaisen taistelulaiva Elin -
vaikka Kreikka ei vielä ole mukana sodassa.
Pääministeri Metaxas on protestoinut -
Roomaan Mussolinin hallitukselle, joka kieltää olevansa vastuussa iskusta.
Kreikan ja Albanian rajalta on saatu -
tietoja kreikkalaisten ja italialaisten sotilaiden yhteenotoista.
Italian lähettiläs torjui aamulla Ateenassa huhut...
Mitä siellä sanotaan?
Italialaiset ovat Albaniassa lähellä rajaa.
-Siellä on taisteltu. -Kuulkaas tuota!
Ja ne kiistävät aikovansa julistaa sodan.
-Mitäs minä sanoin? -Ne haluavat yllättää meidät.
Hiipiä kimppuumme keskellä yötä!
-Saastainen valehtelija! -Isäsi oli vuohi!
Hiljaa!
Jos ette lakkaa haukkumasta toisianne juon kahvini kotona!
Mandras haluaa kanssani naimisiin.
Sanoin että hänen on kysyttävä sinulta.
-En minä hänen kanssaan naimisiin halua. -Et pidä hänestä.
Olette molemmat liian nuoria.
Kaikki ovat naimisiin mennessään.
Olen usein ajatellut että voisit olla onnellinen vain ulkomaalaisen kanssa.
Norjalaisen hammaslääkärin.
Tai jonkin sellaisen.
Mandras ei ole arvoisesi.
Ja hän tahtoo olla vaimoaan parempi.
Onhan hän mies.
Kerronpa mitä sanon hänelle.
En anna myötäjäisiä.
-Kuka menisi naimisiin ilman niitä? -Mene naimisiin rakkaudesta.
Rakastan Mandrasia!
Mitä minun pitäisi tehdä?
Mennä Mandrasin äidin luo mukanani vain vaatteet?
Ja vuoheni. En kehtaisi näyttää naamaani.
Koko Kefallonia nauraisi minulle.
Voit kuvitella kuinka ihmiset juoruaisivat.
En ymmärrä miten kestäisit häpeän.
Sota on tulossa. Sodissa tapahtuu kauheita asioita.
Puolustaudu tällä.
Ja tarpeen vaatiessa käytä sitä itseesi.
Avioliittosi saa odottaa.
Katson ympärilleni. Näen kalastajia. Maanviljelijöitä.
Näen vahvoja, terveitä, vapaina syntyneitä miehiä!
Mutta tänään vapautenne on vaarassa.
Italian armeija pyyhkii yli Albanian -
ja joukot pyrkivät ylittämään Kreikan rajan!
Jos välitätte maastanne teidän on taisteltava sen puolesta!
Liittykää Albanian sotaan! Taistelkaa äitienne -
rakastettujenne, vaimojenne ja lastenne puolesta!
Taistelkaa jotta -
kreikkalaiset saavat elää elämänsä arvokkaasti ja kunniallisesti!
Kun palaan sodasta menemme naimisiin.
Rakennan Pelagialle talon -
isälleni kuuluneille maille.
Tiedän että olemme erilaisia.
En tunne maailmaa.
Missä olen käynyt? Mitä voisin tietää?
En osaa selittää miltä sisimmässäni tuntuu.
En tiedä miten kertoisin mitä täällä on.
Mutta luulen -
tiedän -
että rakastan sinua.
Huomenna lähden sotaan.
Pelagia -
tule tanssimaan kanssani.
Lupaan kirjoittaa.
Lupaa että sinäkin kirjoitat minulle.
"Rakkaani: et ole kirjoittanut sen jälkeen kun saatoin sinut matkaan.
"Pelkään etten saa sinulta kirjeitä -
"koska olet haavoittunut tai joutunut vangiksi.
"Näen painajaisia että olet kuollut.
"Kesä on kääntynyt talveksi ja tämä on sadas kirjeeni sinulle.
"Kotiin palanneet haavoittuneet kertovat kauheista oloista -
"jäätävästä kylmyydestä ja nälästä.
"Mutta ei mitään uutisia sinusta.
"Joka päivä odotan postia Argostolista -
"ja joka päivä petyn.
"Pelkään tulevani hulluksi huolesta ja pelosta.
"Yritän olla toiveikas -
"mutta haluan tuntea jotain, vaikka vain tuskaa."
Voitimme! Voitimme!
Se on ohi!
Löimme ne Albaniassa! Katso!
8 000 meikäläistä pakotti 14 000 italialaista perääntymään!
Mitä?
Hitler ei taatusti anna nöyryyttää sylikoiraansa.
Hän tulee auttamaan Mussolinia.
"Olen kirjoittanut tämän kirjeen tusinan kertaa.
"Ja yhtä monta kertaa heittänyt sen pois.
"En osaa kuvata tunteitani.
"On kuin olisin odottanut 100 vuotta sanaa sinulta.
"Odottanut paluutasi 100 vuotta."
Tämä on toivotonta.
Ihan pielessä!
Hitler teki vastahyökkäyksen kreikkalaisten lyötyä italialaiset Albaniassa -
ja Saksan armeija on tunkeutunut Kreikan pääkaupunkiin Ateenaan.
Kreikkalaisia laivoja tuhoutui Piraeuksen sataman pommituksessa.
27. huhtikuuta Ateenan sotilasjohtaja kenraali Carvacos -
luovutti historiallisen kaupungin avaimet saksalaisten päällikölle -
everstiluutnantti von Sefenille -
ja alueen jakamiseen valmistauduttiin.
Hitlerin suorassa hallinnassa on Pohjois-Kreikka -
Saloniki ja eteläinen Kreetan saari mukaan lukien.
Loppuosaa maasta hallitsee Hitlerin liittolainen Mussolini -
mutta lopullinen hallintavalta on saksalaisilla.
Vasen, oikea. Vasen, oikea...
Bella bambina kello kahdessa!
Katse oikeaan päin!
Tahdissa.
KAUPUNGINTALO - Painukaa vittuun
Kapteeni Corelli.
"Painukaa vittuun."
Kertokaa pormestarille että mikäli kaupunginisät -
eivät antaudu viidessä minuutissa -
valtaamme rakennuksen rynnäköllä.
Pormestari sanoo että jos ette tiedä mitä "painukaa vittuun" tarkoittaa -
tulkaa sisään niin näytämme teille.
"Kieltäydymme antautumasta -
"valtiolle jonka löimme Albaniassa.
"Pidätämme oikeuden -
"antautua korkea-arvoiselle -
"saksalaisupseerille, joten painukaa vittuun."
Kuka tämä on? Kuka olette?
Kapteeni Weber, Lixourin krenatöörien yhdysupseeri.
"Kapteeni" ei mielestämme ole erityisen korkea arvo.
Saarella on vain 200 saksalaista -
ja kapteeni Weber on heistä korkea-arvoisin.
Päätöksemme on -
että antautuminen kapteeni Weberin koiralle -
on sopivampaa kuin italialaiselle antautuminen.
Carlo Guercio ilmoittautuu palvelukseen.
-Carlo, missä palvelit? -Albaniassa.
Albaniassa?
Emme ole olleet vielä taistelussa.
Olin Giulia-divisioonassa.
Sitten olet taistellut jo kaikkien edestä.
Osaatko laulaa?
Laula jotain.
Ei se mitään.
Koko patteristo kuuluu oopperayhdistykseen.
Nämä ovat säännöt.
Yksi: kaikkien musiikkiosastoon kuuluvien -
on soitettava jotain musiikki-instrumenttia.
Lusikoita, kypärää, kampaa, paperia ja niin edelleen.
Kaksi: jokaisen joka väittää Donizettin olevan parempi kuin Verdi -
on laulettava Funiculi-Funicula -
ja muita rautatielauluja.
Kolme...
Häpeällistä! Mahdotonta.
Ei tule kysymykseenkään!
Sir, asia on valitettavasti niin, pahoittelen kovasti -
olen saanut määräyksen majoittaa upseeri kotiinne.
Olen lääkäri. Tämä on vastaanottoni!
-Ei täällä ole tilaa vieraille! -Nämä ovat määräykseni!
En välitä! En tunnusta määräysvaltaanne.
Hetkinen.
Mikä jalkaanne vaivaa?
Kamalat liikavarpaat. Saappaat vievät minulta hengen.
Olette huoltopäällikkö. Pääsette varmaan käsiksi lääkevarastoihin.
Liikavarpaidenne hoitamiseen tarvitsen morfiinia, injektioruiskuja -
rikkisalvaa, lääkespriitä, Neosalvarsania -
jodia, veitsiä, kollodiumsiteitä ja liinanöyhtää.
Ehkäpä upseerinne voi tuoda tarvikkeet saapuessaan.
Isäni ei ole täällä.
Illalla hän on kotona.
Et edes tunne minua.
Kävelin koko matkan kukkuloilta.
Ilman saappaita.
Kirjoitin sinulle joka päivä. Sata kirjettä -
eikä yhtään vastausta.
En koskaan oppinut -
lukemaan ja kirjoittamaan.
Luoja, mikä löyhkä. Pahempi kuin sioissa.
Näetkö, Pelagia -
mihin kuntoon miehet menevät kun naisia ei ole lähettyvillä?
Vähät siitä että hän on ollut sodassa.
Jos saamme hänestä kirppuja ja täitä nyljen hänet elävältä.
Ammoniakkia, sassafrasöljyä, sinkkiä syyhyyn.
Olet nainen ja tiedät paljon.
Näetpä ainakin mitä saat.
Ei kummoinen saalis, vai mitä?
Ei vartaloon rakastuta vaan ihmiseen.
Rakkaus astuu sisään silmistä ja lähtee samaa tietä. Usko minua.
Löimme italialaiset. Ajoimme ne pakosalle.
Mutta saksalaisille emme pärjänneet.
Jos osaisin laittaa ruokaa -
vaihtaisin hommia kanssasi.
Jäisin ehkä eläkkeelle.
Bella bambina.
Anteeksi. Anteeksi.
En halua nolostuttaa.
Olen kapteeni Antonio Corelli.
Ja tämä mies on yksi sankareistamme.
100 mitalia elämän pelastamisesta eikä yhtään sen riistämisestä.
Rohkea italialainen on luonnonoikku.
Sanoo kreikkalainen patriootti.
Kapteeni Corelli, haluan puhua kanssanne. Nyt.
Haluan selityksen.
Haluan tietää miksi monumentti on turmeltu.
-Mikä monumentti? -Olette muuttaneet kirjoituksen latinaksi.
Luuletteko voivanne poistaa historiamme noin vain?
Käyttekö sotaa hiomalla pois kirjaimia?
-Esitän vastalauseen. -Ette voi! Anteeksiantamatonta!
Aioin esittää vastalauseen koska en ole vastuussa teosta.
Säälittävää.
Voisitteko osoittaa nukkumapaikkani?
Tyttäreni huoneessa.
-Missä hän sitten nukkuu? -Se ei kuulu teille.
Tänään nukun pihalla. Huomenna pyydän uutta majoitusta.
Olen sopinut huoltopäällikkönne kanssa.
Pysytte täällä halusittepa tai ette.
Mutta tyttärenne vuode tuntuu minusta...
En välitä miltä teistä tuntuu. Ei ole minun ongelmani.
Minä en ole hyökkääjä, ymmärrättekö?
-Tämä on tosi hyvää. -Kefallonialaista lihapiirakkaa.
Paitsi että siinä ei ole lihaa, kiitos teikäläisten.
Voisin tuoda vähän ruokaa, viiniä ja panettoneja.
Emme ota ruokaa viholliselta.
Ehkä pari panettonea.
Menen kävelylle.
Ulkonaliikkumiskielto alkaa tunnin kuluttua.
Synnyin täällä. Tämä on minun saareni.
Ettekö aio pidättää häntä?
Hänhän vastustaa teitä eikä välitä kiellosta.
Olette aivan oikeassa. Hakekaa nopeasti ase.
Ampukaa hänet!
Capitano Antonio Corelli.
Nyt sinä. Capitano Antonio Corelli.
Lemoni.
Mitä?
Capitano.
-Capitano. -Sí. Antonio.
-Lemoni. Mene kotiin. -Corelli.
Mene nyt. Voit palata myöhemmin.
Signorina.
Sota-aikana on yritettävä nauttia -
pienistä viattomista iloista.
"Aloin tehdä sinulle liiviä.
"Kultalangalla ommeltuja kotkia ja kukkia.
"Mutta en saa niitä sopimaan yhteen.
"Yksi kukista on paljon suurempi.
"Toinen kotka on eri kohdassa kuin toinen.
"Ja kun yritän parannella sitä se menee huonommaksi.
"En saa siitä haluamaani."
Voisit tappaa hänet.
Hän on vihollinen.
Voisit myrkyttää hänet. Kukaan ei tietäisi miten hän kuoli.
Dimitris ja Spiros ovat liittyneet partisaaneihin.
Menivät veneellä Patrasiin -
ja luoja tietää minne sieltä.
-Minun pitäisi olla heidän kanssaan. -Et lähde ennen kuin olet voimissasi.
Lue se viimeinen.
Viimeinen kirje jonka kirjoitit ennen paluutani.
"Rakkaani:
"En ole kuullut sinusta niin pitkään aikaan -
"ja olen epätoivoinen ja avuton.
"Huoli polttaa päätäni.
"Eilen kirjoitin sinulle pitkän kirjeen jossa sanoin kaiken täydellisesti.
-"Ja usko..." -Kuuntele.
En voi jäädä tänne.
Signorina.
-Olette humalassa. -Tunnustan.
Olemme juoneet, laulaneet ja käyttäytyneet huonosti.
Luulin että olette sotilas.
Kapteeni Antonio Corelli, 33. tykistörykmentti -
valmiina palvelukseen!
Onko kaikki teille pilaa?
Ei. Ei kaikki.
Kapteeni Corelli -
olisi ehkä sopiva aika kuunnella mandoliininsoittoanne.
Mitä ihmettä teette?
-Aioin juuri aloittaa. -Oli jo aikakin.
Ensimmäiset 45 ja puoli tahtia ovat orkesterille.
Allegro, moderato, grazioso.
Kuvitelkaa orkesteri.
Johan on kumma jos vielä kuuntelen tuota naputusta.
Esittäkää vain oma osanne.
Jos teen niin, unohdan -
milloin piti aloittaa ja se -
olisi konserttisalissa katastrofi.
Pyydän anteeksi konsertin keskeytystä.
Pyydän anteeksi teiltä kaikilta.
Halvimmilla paikoilla ja taivaissa istujilta -
kuninkaallisten aitioiden kruunupäiltä -
jalokivineen ja turkiksineen.
Mutta en tosiaankaan osaa kuvitella orkesteria.
Menen nukkumaan.
Tässäkö kapteeni nukkuu?
Olin tulossa katsomaan sinua.
Pelagia, minä lähden.
Aamulla. Menen veneelläni Astakosiin.
-Se on vaarallista. -Olen kalastaja.
Tunnen vedet kuin omat taskuni.
En tahdo että menet.
Jos kuolen, en kuole turhaan.
Ja jos jään eloon -
kuljen loppuelämäni pää pystyssä.
Ja kaikki sanovat: "Siinä on Mandras joka taisteli sodassa maansa puolesta."
Sain liivisi valmiiksi.
Voit ottaa sen jos haluat.
Puoliskot ovat erilaiset.
Italialainen kapteeni.
Pindus-sola, Albania.
14 000 teikäläistä 8 000 meikäläistä vastaan.
Olisitte voineet ajaa meidät mereen.
Ilman saksalaisia ystäviänne olisimmekin.
Patteristoni miehet ovat ystäviäni -
ja ihmiset joiden kanssa kasvoin, kotikaupunkini asukkaat.
Mitä pidätte saarestamme, kapteeni?
-Pidän siitä. -Entäpä tytöistämme?
Mitä pidätte Pelagiastani?
Hyvästi, Pelagia.
Kaunis Pelagiani.
-Heil Hitler. -Heil Puccini.
Näin juhlanne. Ajattelin esittäytyä.
Näitte siis alastomia naisia ja halusitte tulla katsomaan.
-Olemme tavanneet. -Kaupungintalon antautuessa.
Olette paljon parempi juhlija kuin antautumisneuvottelija.
No, olemme italialaisia. Kuuluja laulusta, ruoasta ja rakastelusta.
-Mikä on nimenne? -Antonio Corelli. Grazie.
Teillä saksalaisilla on aina parasta tupakkaa, vai mitä?
-Montako teitä täällä on? -Noin 1 200 eversti Bargen alaisuudessa.
Pitämässä meitä silmällä.
Eikö tunnu hyvältä kun liittolaiset ovat paikalla?
Luulin että kaikki natsit ovat vaaleita.
Olen Tirolista. Kasvoin ltävallan vuorilla.
Kaikki perheessäni -
niin pitkälle kuin muistamme, ovat tummia.
Kuten Adolf Hitler?
Ette maininnut arvoanne.
Olen brevisnuotti. Tämä Massimiliano on kokonuotti.
Hän on puolinuotti. Nuo pojat ovat neljäs- ja kahdeksasosanuotteja.
Piero tässä on kuudestoistaosanuotti ja Carlo on tauko -
nuottien välissä.
Oopperakerhossa meillä on oma arvojärjestyksemme -
mutta muuten olen 33. tykistörykmentin kapteeni.
-Laulatteko? -En oikeastaan.
Ehkä yksikseni kylpyammeessa.
Ottakaa ryyppy! lloitkaa!
Mutta muistakaa että jos koskaan ihailette Wagneria -
teidät ammutaan ilman oikeudenkäyntiä ja valitusmahdollisuutta.
Alusta.
Tule.
Buona sera, signorina.
Aiotteko ampua minut?
Ei se ollut ladattu.
En ole koskaan tähdännyt ketään aseella.
En eläessäni.
Teidän on varmaan vaikea sietää meitä.
Teidän on varmaan vaikea elää itsenne kanssa.
Makaatte auringossa ja uitte meressä -
ja flirttailette huorienne kanssa.
Ja ihmiset jotka tunnen, joiden kanssa kasvoin -
taistelevat henkensä edestä ja kuolevat sen puolesta mihin uskovat.
Ja te vain laulatte!
Mitä laulun aihetta tässä on?
Olemme sodassa emmekä oopperassa.
Ja kuvittelette olevanne niin sivistyneitä pastoinenne -
ja panettoneinenne ja mahtipontisine oopperoinenne.
Miksette mene lomailemaan jonkun muun saarelle?
Mitä syytä on laulaa?
Kastejuhlassa lauletaan -
ja häissä.
Miehet laulavat töitä tehdessään.
Sotilaat marssiessaan taisteluun.
Silloinkin lauletaan kun joku kuolee.
Minusta elämässä on aina jotain laulamisen arvoista.
Sitä en voi pyytää anteeksi.
Sitä että olen tuottanut teille tuskaa en voi pyytää kyllin anteeksi.
En ole osannut ennen tätä kuvitellakaan -
loukkaukseni määrää.
-Mitä nuo ovat? -Tavaroitani.
Näen sen. Miksi?
Majoitun leiriin miesteni luo.
-Se lienee parasta. -Mutta teidän pitää ymmärtää.
Tein järjestelyn huoltopäällikkönne kanssa.
Ehdoista sovittiin.
En haluaisi pettää häntä.
Siksi teidän pitäisi jäädä.
Tyttärenne on varmaan eri mieltä.
Hän ymmärtää sopimuksesta kiinnipitämisen tärkeyden.
Puhun huoltopäällikölle ja varmistan että saatte edelleen lääketarpeita.
Oli mukava tutustua teihin.
Pahoittelen vain olosuhteita.
"Kefallonialaiset, näinä onnettomina ja vaikeina aikoina -
"näyttäkäämme maailmalle kuinka kaksi antiikin kulttuuria -
"voi elää rinnakkain ja käyttäytyä sivistyneesti toisiaan kohtaan.
"Tulkaa mukaan viettämään viihtyisää iltaa -
"ja ottakaa vastaan ojentamamme ystävyyden käsi."
Palaan heti.
Ystäväni mielestä olet oikein sievä.
Miksei hän kerro sitä itse?
Hän on liian ujo.
Hän haluaisi pyytää teitä tanssimaan.
En voi. En saksalaisen kanssa.
Mutta kiittäkää puolestani.
Sanokaa ettei ole tarkoitus olla epäkohtelias.
Voimmeko tanssia nyt?
Se on turkkilainen.
Suuresta sodasta.
-Se pitäisi räjäyttää. -Räjähdysaine on varmaan lahonnut.
Se on kellunut parikymmentä vuotta.
Saisimme hyvän näytöksen.
Räjäytämme pommin!
Siitä tulee mahtava jyräys!
Kukaan ei saa tulla silloin rannalle!
Katselkaa sieltä missä olette!
Olet yksi tyhmimmistä tapaamistani ihmisistä.
Halusit esiintyä ja melkein tapoit meidät kaikki.
Näen että huulesi liikkuvat mutten kuule sanaakaan.
Se menee ohi parissa päivässä.
Isäsi sanoo että se menee ohi parissa päivässä.
Niinkö? Niinkö suuri tohtori sanoo?
Mitä sanoit?
Sanoitko kuinka ihanaa elämä on italialaisten saavuttua?
Olen odottanut koko elämäni.
En tiedä miten selviydyin ennen tuloanne.
Kerroitko kuinka olet kaivannut läsnäoloani?
Kaipaan sinua niin etten saa yöllä unta.
Silloin illalla kun tanssit -
tapa jolla liikuit -
käänsit päätäsi -
ajattelin että voisin katsella sinua ikuisesti.
Luuletko voivasi tulla tänne -
ja keikauttaa maailmani ylösalaisin?
Jodia.
Sidoksia. Sidettä.
Muuta minulla ei ole. Morfiinia en voi antaa.
Ja tarvitsemme itse kaiken kiniinin.
12 000 miestämme mantereella kärsii malariasta.
Toimitukset eivät pääse läpi.
Kukaan ei tiedä miksi. Kukaan ei tiedä mitä on tekeillä.
Nyt ryhdyn syömään.
Kun tapasin Pelagian äidin -
hän oli kihloissa toisen kanssa.
Mies melkein tappoi minut.
Minun piti lähteä saarelta. Jouduin piileskelemään jonkin aikaa.
Tyttö haluaa lääkäriksi.
Luuletteko että hänestä tulisi hyvä lääkäri?
Minä uskon että hänestä tulisi erittäin hyvä.
Toinen juttu.
Tämä on hyvin vanha maa.
2 000 vuoteen ei ole ollut muuta kuin maanjäristyksiä ja teurastusta.
Verilöylyjä Samissa ja Fiskardossa.
Luoja tietää missä muualla.
Ja lisää tulee.
Se on vain ajan kysymys.
Joten älkää tehkö suunnitelmia.
Jätän sen sinulle sodan jälkeen.
Olet kiltti.
Liittoutuneet ovat nousseet maihin ltaliassa.
Sitten voimme lähteä kotiin!
En voi uskoa. Haluatteko sodan loppuvan?
Mikä teitä italialaisia oikein vaivaa?
Meillä ei ole teidän etujanne, Günter.
Etuja?
Sitä etua että pitäisimme muita rotuja itseämme huonompina.
Se on tieteellinen asia. Tiedettä ei voi muuttaa.
En välitä tieteestä. Moraali on tärkeintä.
Mikä moraalisi on?
Jos näen miehen kimppuun hyökättävän -
pidän häntä veljenäni.
Siinä minun moraalini.
Ottaisin sen henkilökohtaisesti.
Minullekin sota on henkilökohtaista.
Menetin molemmat isoisäni viime sodassa.
Sodassa jonka te aloititte.
Isäni veli, kaksi äitini veljeä.
Kasvoin maassa jossa oli vaikea selviytyä.
Meillä oli koko ajan nälkä.
Tunsin vain tappion mutta nyt...
Joskus on parempi hävitä kuin tahrata kätensä liikaan vereen.
Kaunis yö, kaikki on rauhallista.
Meidän pitäisi ajatella rakastumista.
Kaunista.
Mikä se on?
Se on Pelagian laulu.
Tein laulun sinulle koska rakastan sinua.
En välitä vaikka maailma saa tietää.
En välitä vaikken enää koskaan soittaisi.
Kun soitin, käteni tuntuivat puukalikoilta.
Jokainen nuotti tuntui huonolta ja ummehtuneelta.
Ja sitten ymmärsin -
että se on hyödytöntä.
Toivotonta.
Se ei kuvaa alkuunkaan mitä sinua kohtaan tunnen.
Kun näet hänet kerro että mandoliini on minulla.
Hän jätti sen torille.
Neljä poikaa on taas lähtenyt liittyäkseen Mandrasiin.
Konstantinin pojat.
-Kostasin veli. Mikä hänen nimensä on? -George.
Hän on vain 15.
Hän palvoo Mandrasia.
Rakastatko häntä?
Olemme kihloissa.
En puhu Mandrasista.
Rakastuminen on hetkellistä hulluutta.
Se purkautuu kuin maanjäristys ja vaimenee sitten.
Ja kun se vaimenee, on tehtävä päätös.
On selvitettävä ovatko juuret kasvaneet niin yhteen -
että eroaminen on mahdotonta.
Sitä rakkaus on.
Se ei ole hengästymistä eikä jännitystä.
Ei sitä että haluaa rakastella joka hetki.
Ei yöllistä valvomista haaveillen siitä kuinka hän -
suutelee koko vartaloasi.
Älä punastu.
Kerron sinulle totuuksia.
Se on rakastumista -
mikä onnistuu helposti keneltä tahansa.
Rakkaus on se mikä jää jäljelle -
kun rakastuminen on palanut loppuun.
Ei taida kuulostaa kovin jännittävältä?
Mutta se on.
Luuletko että voisit kuvitella -
alkavasi tuntea niin kapteeni Corellia kohtaan?
Sinun on toimittava rehellisesti -
kunnioittaen Mandrasia ja hänen äitiään.
Ja -
rukoiltava että saari vapautetaan -
koska sen jälkeen kaikki on mahdollista.
Drosoula.
Olen ajatellut Mandrasia.
Minua ja häntä.
Kuinka kauan olemme olleet erossa.
-Milloin tulit? -Missä sormuksesi on?
Sormeni kävivät liian ohuiksi.
Pelkäsin hukkaavani sen.
-Missä asut? -Haluan kysyä jotain.
Meidän on tavattava italialainen kapteeni.
Pyydä häntä tapaamaan meitä. Mahdollisimman pian.
Saksassa Hampurin satamaa -
on pommitettu jatkuvasti kaksi päivää -
800 brittilentokoneen voimin ja suuri osa kaupungista on raunioina -
kun taas ltaliassa Rooma on vihdoin kukistunut liittoutuneiden hyökkäyksessä -
viikkojen ankarien taistelujen -
ja valtaisan pommitusoperaation jälkeen.
Liittoutuneiden johtajat tarkkailevat saksalaisten ja -
italialaisten miehittämiä Välimeren maita.
Ei ole vielä selvää miten saksalaiset suhtautuvat ltalian vetäytymiseen -
mutta Saksa pitää hallussaan monia strategisia alueita.
Hitlerin odotetaan lähettävän valtavia vahvistuksia -
Balkanin kautta Kreikkaan -
natsien yrittäessä säilyttää huoltoreitit Pohjois-Afrikkaan.
Mandras on palannut. Hän tahtoo tavata sinut.
Se on ohi! Kaikki on ohi!
Mussolini on kaatunut! Pääsemme kotiin!
Olen sopinut eversti Bargen kanssa päivästä jolloin -
luovutamme raskaat aseet ja konekiväärit: 15. syyskuuta.
Viiden päivän päästä.
Miksi luovuttaisimme aseemme? He olivat liittolaisiamme.
-Miksi he sanelisivat säännöt? -Olemme antautuneet.
Mussolini on antautunut briteille ja amerikkalaisille.
-Ei saksalaisille. -Olen sopinut everstin kanssa.
Jos luovutamme aseemme -
lupaavatko he olla käyttämättä voimaa?
Eversti Barge ja hänen upseerinsa vakuuttavat henkilökohtaisesti -
että joukkomme pääsevät lähtemään rauhassa.
Mieheni eivät suostu palaamaan kotiin ilman aseita.
Jos sota-aikana luovuttaa aseensa -
ei ole enää mies.
Jos olisitte saksalaisten asemassa -
haluaisitte oman turvallisuutenne takia -
varmistaa ettei aseita luovuteta -
liittoutuneille tai Kreikan partisaaneille.
Tai saksalaisia vastaan.
Odotatte varmaan kotiinpääsyä.
Siellä on varmasti ihmisiä jotka iloitsevat paluustanne.
Perheenne, äitinne, vaimonne, tyttöystävänne.
-Halusitte tavata? -Tarvitsemme aseita.
Konekivääreitä, ammuksia, maamiinoja.
-Kaikkea mitä liikenee. -Miten voisin luovuttaa aseita?
-Tiedätte etten voi. -Antauduitte.
Jos ette aio taistella ette tarvitse aseita.
Meillä on maa puolustettavana.
Mantereella on valtavasti saksalaisjoukkoja.
117. jääkäridivisioona lähestyy Korintin kanaalia.
104. liikkuu etelään Jugoslaviasta.
-Silloin ette pysty puolustautumaan. -Jollemme toimi heti.
Tiedättekö että Lefkadan saarelta -
kaikki antautuneet italialaiset on lähetetty vankileireille pohjoiseen?
-Kuulimme heidän lähteneen kotiin. -Junat muuttivat suuntaa Albaniassa.
Tässä sodassa on vaikea tietää kehen luottaa.
Mutta yksi on varma: saksalaisiin ei voi luottaa.
Viime yönä uneksin istuvani pizzeriassa Piazza Navonalla -
syömässä zuppa di cozze piccantea...
ja sitten annoksen taglierini alla boscaiolaa.
Eversti Barge pyysi vetämään patteristonne Antisamos-rannalta.
Jos he haluavat tuoda raskaita vahvistusjoukkoja -
he tulisivat tätä kautta.
Onko se käsky?
Ettekö tahdo päästä kotiin?
Seis!
Päästättekö meidät läpi?
Minulla on määräys valvoa aseidenne luovutusta.
Määräaika on huomenna keskipäivällä.
Määräys tulee eversti Bargelta.
Hän pyysi vakuuttamaan että jos luovutatte aseenne -
pääsette lähtemään turvallisesti.
Kuten Lefkadan italialainen varuskunta?
Lefkadan?
Hehän luovuttivat aseensa ja menivät kotiin.
Odotatte varmaan ltaliaan pääsyä.
Voisimmeko pitää yhteyttä?
Siis sodan jälkeen, tietenkin.
Saatte aseeni kun olen polttanut tupakkani.
Näpit irti!
Ymmärrän huolenne.
Minäkin kyselisin teidän asemassanne.
Selvitämme tietysti mitä tapahtui.
Voin kertoa mitä tapahtui. Neljä miehistäni kuoli!
-Ryhdymme tarpeellisiin toimiin. -Mitä se tarkoittaa?
Tarkoittaako se että voin kirjoittaa miesten perheille -
ja kertoa että murhaajat joutuvat vastuuseen?
-Ja oikeus voittaa? -Kapteeni.
Pakotatte aseella uhaten riviin luovuttamaan aseemme!
Takavarikoitte aseemme.
-Mehän olemme liittolaisia! -Kapteeni Corelli, pyydän!
Tarvitsemme jonkinlaisen takuun.
Vakuutan että aseistariisuntamääräys -
ei tullut minun päämajastani.
Olemme suostuneet luovuttamaan aseemme huomenna puoliltapäivin.
Haluaisimme vakuutuksen ettei joukkojamme enää -
riisuta väkisin aseista ennen määräaikaa.
Herra kenraali -
takaan että huomenna puoliltapäivin olette matkalla kotiin.
Tämä ei ole meidän sotamme.
Tämä on kreikkalaisten ja saksalaisten välistä.
Haluatteko että jätämme heidät taistelemaan yksin?
Neljäs rykmentti pitää Antisamosin. Meillä on viides reservinä Assosissa -
ja minä vien kahdeksannen ja yhdeksännen Argostoliin.
Kaikki linjat paikoilleen huomiseen aamunkoittoon mennessä.
-Lyömme ne jos toimimme nyt. -Entä saksalaisten lentokoneet?
Älä mene Argostolin lähelle. Pysy poissa Antisamos-rannalta.
Haluan heittäytyä tielle jottet pääse lähtemään.
Pidä ase mukana kaikkialla. Lupaa.
-Palaa luokseni. -Lupaa minulle.
Kun se on ohi, palaat luokseni.
Tiedän miltä sinusta tuntuu.
Ajattelet että jos hän kuolee maailmasi pysähtyy.
Pidän hänestä huolta.
Äiti!
Pysy täällä! Siellä on vaarallista!
-Mitä teette? -Hän on petturi ja huora!
Auttakaa!
Apua!
Vihollinen on 100 metrin päässä.
Tulossa on raskasta aseistusta. Mennään!
HUORA - PETTURI
Liikettä!
Ammu minut.
Hän on elossa.
Hän elää.
Hän oli elossa kun löysin hänet.
Univormun kuituja luodinrei'issä. Kylkiluiden sirpaleita.
Tee se.
En ole kirurgi. Minulla ei ole penisilliiniä. Ei steriiliä vettä eikä seerumia.
Pyydän, isä, tee se!
Pidä kiinni.
Neljä kylkiluuta on murtunut.
Isä!
Antonio, älä liiku. Älä liiku!
Jos yrität liikkua, vuodat kuoliaaksi.
Sinun on maattava hiljaa.
-En... -Makasit Carlon ruumiin alla.
Ilman häntä et olisi hengissä.
Miten päädyin tänne?
Mandras löysi sinut.
Antonio, yritä juoda jotakin.
Mitä haluaisit lounaaksi?
Ei sillä että valinnanvaraa olisi. Mutta jos olisi.
Tarvitsimme jotain -
metallia, rautalankaa luiden sitomiseen.
Ne täytyy tietysti joskus poistaa.
Voin yrittää löytää uusia kieliä jostain.
Kysellä.
-Mitä teet? -Teidät ammutaan jos löydyn täältä.
-He tappavat sinut jos lähdet. -En kuulu tänne, Pelagia!
En koskaan kuulunut!
Katso mitä ympärillänne on tapahtunut sen jälkeen kun tulin.
Rakastan sinua.
Minulla ei ollut oikeutta saada sinua rakastumaan itseeni kun et ollut minun.
Älä tee tätä!
Mene tri lannisin taloon. Vauhtia!
Mene!
Äiti tulee takaisin! Kuuletko? Äiti tulee...
Dimitris soutaa sinut lahdella olevalle veneelle.
Olet kotona huomisiltana.
Meidän on mentävä.
Minun oli nähtävä sinut vielä kerran.
Meidän on mentävä!
Älä sano mitään.
Katso minua.
-Meidän on mentävä! -Mene.
Mene!
Miksi pelastit hänet?
Mikset jättänyt kuolemaan?
Halusin sinun taas rakastavan minua.
Albaniassa -
luetutin jokaisen kirjeesi.
"Mandras, rakastan sinua. Mandras, haluan sinut.
"Mandras, milloin palaat?"
Ja sitten eräänä päivänä toisenlainen kirje.
"En osaa kuvata tunteitani.
"On kuin olisin odottanut 100 vuotta sanaa sinulta.
"Odottanut paluutasi 100 vuotta.
"Kerran luulin sydämeni pakahtuvan rakkaudesta sinuun -
"mutta nyt tunnen vain tyhjyyttä.
"Ja luulen että kaikki oli teeskentelyä -
"enkä koskaan rakastanutkaan sinua."
Olen pahoillani.
Loppumattomaksi luulemamme sota on ohi.
Ja saari jonka luulimme menettäneemme iäksi -
on jälleen meidän.
Meitä on tohtorin talossa nyt kolme:
Tohtori, hänen tyttärensä -
joka opiskelee lääkäriksi -
ja Lemoni.
Se on sinulle.
Italiasta.
Mikä se on?
Se on levy.
Pitäisi alkaa laittaa illallista. Pitäisi tosiaan.
"En tiedä saatko tämän kirjeen -
"tai oletko edes elossa.
"Ehkä joku muu lähetti meille levysi -
"emmekä siksi löytäneet viestiä.
"Halusin kertoa että Pelagia on onnellinen -
"mutta täynnä itkemättömiä kyyneliä -
"ja kärsimystä jota lääkäri ei voi parantaa.
"Hän syyttää itseään kärsimästämme tuskasta -
"ja niin ehkä sinäkin.
"Tiedät etten ole uskonnollinen -
"mutta tähän uskon:
"Jos on haava, se pitää yrittää parantaa.
"Jos on joku jonka kärsimyksen voimme parantaa -
"on etsittävä kunnes löydämme hänet.
"Jos jumalat ovat päättäneet että selviämme -
"siihen on syy."
Missäs on tämän päivän ihme? Mitä siihen sanot?
"Herätys. Hae puita. Korjaa katto. Maalaa talo."
Hän tekee minut hulluksi.
Kuurona en kuullut hänen nalkutustaan.
Mutta nyt...
Tohtori, rukoilen sinua, auta.
Laita herne takaisin korvaani.
Etsin Lemonia.
Hän on tiellä.
Kävin talolla.
Sitä ei enää ole.
Rakennamme uutta.
Isäsi kirjoitti että sait levyn.
Se on kitara. Se on erilainen.
Yritin elää ilman sinua.
Yritin saada itseni uskomaan että voisin elää ilman sinua.
Arpi on parantunut hyvin.
Stamatis, rakastatko vaimoasi?
Jos rakastat -
neuvon kohtelemaan häntä hyvin.
Tuo puita ennen kuin hän pyytää.
Jos hänellä on kylmä laita huivi hänen harteilleen.
Tuo hänelle kukka aina kun palaat niityltä.
-Etkö laita hernettä takaisin? -En.
Se olisi Hippokrateen valan vastaista.
ELOKUVA ON KUVATTU KEFALLONIAN SAARELLA
SE ON OMISTETTU TUHANSILLE ITALIALAISSOTILAILLE
JOTKA SAKSALAISET TELOITTIVAT SAARELLA SYYSKUUSSA 1945
SEKÄ KEFALLONIALAISILLE JOTKA KUOLIVAT
MAANJÄRISTYKSESSÄ SODAN JÄLKEEN